Oktober för ett år sedan
![IMG_5773](https://c7.staticflickr.com/6/5677/22095585342_926ef823ec_c.jpg)
Jag och Josefine förberedde för att ha vår första sew along ihop.
Min finaste Melinda kom hit och vi gick på bakluckeloppis och hon fyndade den här fina hatten!
Vi gick till Haga och åt brunch och kunde fortfarande sitta ute med varma jackor.
Jag promenerade jättemycket då också. För att fördriva tiden och få den att gå framåt. Det var en sån märklig känsla att jag som alltid tycker att dygnet har för få timmar och alltid har massor att göra helt plötsligt kände precis tvärt om. Tiden gick så plågsamt långsamt och jag kunde inte förmå mig att göra nånting.
Men nånstans var det ändå en bra grej att känna och göra. Jag behöver inte göra nånting alls egentligen. Jag MÅSTE inte sy den kjolen, jag MÅSTE inte skriva det inlägget, jag MÅSTE inte gå på den kursen.
Så istället för att göra allt det där jag i normala fall kände att jag MÅSTE göra så satt jag i kompisars soffor och famnar och hängde jättemycket i finaste Holken. Vilken fristad hör ni.
Jag hade långväga besök varenda helg i oktober. Nånstans där i mitten kom Becca, Sofia och John. Vi drack öl klockan tre en torsdag, vandrade genom vasastan, lagade risotto och var ute och dansade.
Jag hade nästan alltid polotröja och kjol. Helst med fickor så jag alltid kunde ha nyckelknippan på mig = livet som vikarie.
På två veckor terapistickade jag de här mameluckerna. Jag stickade i princip hela tiden. Jag stickade på spårvagnen, jag stickade på rasterna, jag gick och stickade om jag skulle gå nånstans.
Eftermiddagrna spenderade jag i köket i Holken. Bara satt och pratade eller bara satt och va tyst. Eller bakade, lagade mat, stickade eller bara hängde.
Så fort mameluckerna var klara la jag upp för en ny stickning. Den här har dock stannat av något men jag la faktiskt upp maskorna för ena ärmen igår så jag ska nog få klart den inom en snar framtid…
Jag hade så här långt hår och hade det alltid uppsatt på det här sättet med några hårnålar mitt på huvdet liksom.
Och så avslutades oktober med att jag och Osborne gick ut och dansade på Halloween. Oktober förra året var verkligen en ledsam och jobbig månad för mig men samtidigt ganska fin ändå. Och fint att tänka på vad mycket som hinner hända på ett år. Va skönt att oktober 2015 inte kommer igen och vad fint att oktober 2016 är något helt annat.